Låtsas att någon smyger sig på dig bakifrån.
Claudia, hör du på?
Visst. Något kryp smyger sig på mig bakifrån,..
Du duckar,.. armbåge,.. stegar,.. sparkar,.. och springer.
- Jag fattar. - Nu ska du försöka.
- Jag greppar dig bakifrån,.. - Försktigt, jag målade precis naglarna.
Jag trodde du sa att du ville lära dig självförsvar?
Det är ett Franskt överlapp. Två lager med glitter.
Du sa ju att det var nära ögat.
Ja verkligen. Det var mörkt och jag steg ur bilen på parkeringen.
Och sedan från ingenstans kommer en figur gående mot mig.
Han trodde väl att jag var lättledd när jag parkerat på handikapplats.
- Och vad gjorde du då? - Hoppade in i bilen och låste dörren.
- Och vad gjorde han? - Gav mig en biljett ändå.
Claudia, i dessa tider måste alla kvinnor veta hur man försvarar sig.
- Ooh! - Åh, det funkar!
- Åh gud, är du ok? - Bra, bara bra.
Detta anlände, såg viktigt ut. Jag skrev på.
Bara lägg det där borta.
Jag skulle om jag kunnat, men jag kan inte röra mig.
- Vem är det ifrån? - Aeh,.. Heather Chandler.
Chandler? Hade jag en professor som hette. När jag studerade arkeologi.
Professor Fox, min far skulle velat att du fick det här.
Som du vet ägnade han hela livet åt att försöka hitta sanningens bägare.
- Sanningens bägare? - Du måste skämta.
Av någon anledning trodde han på den här bägarens existens.
Den ansågs ha en hypnotisk effekt på alla som såg på den.
- Tvingade dem att tala sanning. - Den kunde jag haft nytta av igårkväll.
Hennes far gick bort förra veckan,.. wow.
Han var en av mina favoriter.
Han var en stor influens för att jag skulle börja med arkeologi.
- Jag menar att han var lite,.. - Lite granna kocko?
Han blev så besatt av att hitta sanningens bägare att han
blev ett driftkucku i arkeologivärlden.
De kallade den till och med Chandlers dårskap.
Du tror väl inte att något sådant existerade?
Nej, men han gjorde,.. och jag trodde på honom.
När han dog, så var han närmare än han nånsin varit.
- Ser Arabiskt ut, Berbiska. - Mattor?
Jag har nästan aldrig sett Berbisk skrift förut.
I århundraden har det bara varit ett talat språk.
Det finns en person som har sett det skrivet.
Vem då?
När han undervisade på nordöstra Sydafrikanska Universitetet, så
sa han att han var tvungen att lära sig det på någon ny ritual.
Nej, inte ens om det gällde livet.
Men om professor Chandlers liv berodde på det? Eller hans livsverk?
Du kunde slutföra det till honom.
Översättning: Dream_Theater.
Var är den? Var är den?
Arrgh,.. den otacksamme tjuven!
Finn Omar! För honom till mig!
- Ni ville träffa mig, Kapten? - Sjörövarkorset. Var är det?
Jag vet inte. Det var allt som fanns.
Vet du inte vad som hände med det?
Nej, kapten.
Låt mig visa dig något.
Jag är trött på att riskera livet för dig bara för några brödsmulor.
Om några få timmar till, så hade jag varit borta,..
på första galjonen härifrån i soluppgången.
Du skulle aldrig ha märkt,.. någon skillnad!
Jag uppmuntras av att du valde sanningens väg, Omar.
Vakter! Se till att han blir halshuggen.
Nej! Nej! Nej! Nej!
Jag fattar inte att jag kan be Stewey om hjälp.
Det är inte så illa. Sedan han kom, tillbaka har han fört ett normalt liv.
Legat lågt stämmer nog bättre. Det finns inget normalt med Stewey.
- Du är för hård mot honom. - Är jag?
Sötnosen. Nige,..
Du, Stewey, jag är ledsen att jag stör så här.
Jag kan inte tala med er två just nu. Jag är mitt uppe i nåt väldigt viktigt.
Ner med dig! Ducka!
Säkert att vi behöver Stewey?
Oboy, jag älskar Paris. Jag har alltid gillat Paris.
Byggnadsstilen, konsten, kvinnorna. Oboy, nämnde jag kvinnorna?
Stewey, Burba, minns du? Det är därför vi är här.
Hör du, Sydney. Burba är väldigt invecklat, okej?
- Du sov under hela flygresan. - Jag har varit stressad.
Döden har knackat på dörren mer än en gång på senaste, tro mig.
Chaufförn, kan ni öka farten lite? Lite snabbare. Andale, andale.
- Stewey. - Vadå?
Han är fransk. Det heter plus vite, si vous plait.
Plus vite!
...och håll farten, okej?
Och varför har vi bråttom?
Vi har inte bråttom. Jag bara gillar att åka fort, det är allt.
Jag gillar bara lite fart i Paris, vet ni.
varför sköt de där människorna på dig, Stewey?
- Ja. - En lång historia, Sydney.
Ska jag ta en titt på den här Burban eller inte?
Vad har vi, Nigel?
Bägaren var Syriansk. Den stals av pirater och hamnade i Tunis.
På 1700-talet, föll den i händerna på en Fransk diplomat vid namn,..
Christopher de la Croix.
Hur ska jag kunna läsa det?
Han återkallades till Frankrike för att ha avslöjat Tunisiska hemligheter.
Vadå, för vinnings skull?
Nej, han, em,.. kunde inte hjälpa att han talade sanning.
Okej, visst, jag tror att jag har något här.
Det verkar som om bägaren skapades av en mystiker på 1200-talet,..
till den Syrianska Kungliga familjen.
Varför det?
Tja, det verkar som om Kungen trodde att hans Drottning
var otrogen bakom hans rygg och ville
- att hon skulle säga sanningen. - Och gjorde hon det?
Tja, nästa dag, så satt hennes huvud på en påle framför palatset.
Det finns två saker i Chandlers research som är underliga, några,..
- Ritningar. - Ritningar? Låt mig se på,..
Stewey!
- Just snyggt, Nigel. Snyggt. - Ge mig den!
- Det var hans fel. - Den andra saken,..
är ett avvisande från en kockskola. Han ansökte 2 dagar innan sin död.
Kockskola?
Hörpå, förarn', du kan sakta ned nu, okej? Du!
Sakta ned, okej? Vad håller du på med?
Ja,.. vi är definitivt tillbaka i Paris.
Vi åker och letar upp den där kockskolan.
Det här var en gång Christopher de la Croix hem.
Ah, då är detta ritningarna.
Så bägaren är nånstans där inne, eller?
Skulle tro det.
- Var försiktiga nu, herrarna. - Ja, inga problem.
Okej, att vi har tillträde till skolan beror enbart på
intervjun med köksmästaren Gerard, så ni låter mig snacka, okej?
Voltaire. Jag visste inte att du talade franska, Stewey.
Det gör jag inte, men de franska flickorna gillar det.
Jag är Gerard la Grange. Inser ni att det här är en avancerad kurs?
- Ja, absolut. - Självklart.
Jag brukar vanligtvis inte ta emot elever så här sent. Emellertid,..
då ni är så väl rekommenderade,..
Jag förstod att ni skulle öppna en ny restaurang i Amerika?
Ja, mina partners och jag är väldigt exalterade över det.
Och vad heter den?
Åh, öhum,.. err,.. le Cadavre qui Pourrit.
- Det Ruttnande Liket? - Vi har inte bestämt oss än.
- Vi bollar fortfarande idéer. - Vi bollar,..
Jag förstår.
Monsieur la Grange, förlåt oss. Vi är så väldigt nervösa.
Jag menar, att vara i närheten av en av de största kockarna i världen.
Det är förstås förståeligt.
Att studera under er skulle göra en dröm till verklighet.
Såklart att det skulle. Nåväl. Kom inte sent för orientering.
Åh, vi älskar kinesisk mat.
Sydney Fox kommer att klara av vad Chandler inte gjorde, hitta bägaren.
Vi måste placera en kontakt där inne.
Hmm, vindruvor.
Hej. Jag kunde inte undgå att höra accenten. Johnny,..
De kallar mig Johnny Slagborr.
Det var ett slagfärdigt namn. Nigel Bailey.
Jaha, Johnny, vad har fört dig till kockskolan?
- Och vad skulle det betyda? - Ingenting.
Inget. Fö-fö-fö-förutom att jag undrar vad som fick
- dig intresserad av matlagning. - Min terapeut rekommenderade det.
Tja, han är egentligen ingen terapeut,.. utan mer en övervakare.
Förstår du, jag har det här lilla problemet med övergrepp.
- Mitt fjärde år med Gerard. - Verkligen?
Säg vad han inte kan göra med en pärlhöna, herre gud.
Mina systrar och jag äger en liten restaurang i San Francisco.
Åh, San Francisco. Oboy, jag gillar San Francisco.
- Båda två kommer in ikväll. - Jaså? Båda två? Oboy.
Vi är alla så olika. Ibland så har jag svårt att tro att vi är systrar.
Jag längtar till jag får träffa dem.
På kåken, så brukade jag gå på kurser, vettu', för att
hjälpa mig kontrollera vreden. Krukmakeri, matlagning,..
som hjälper en att få kontakt med sin feminina sida.
Jag lärde mig helt otroliga saker.
Jag upptäckte att som barn, var jag beröringsöverkänslig.
Och det var då som alla problemen började.
Allt jag nånsin behövt var bara någon som kunde krama mig.
Så vad tycker du, Nigel? Ge mig en kram.
Det kommer att bli toppen att laga mat med dig, polarn.
En vindruva..?
Från 'lupin aux prunaux till 'durade au muscadet,
min förståelse för 'cuisine classique har fått en ny mening med Gerard.
- Oj, förlåt mig. - Intressanta människor här.
Ja, mycket. Är du här på grund av kockskolan, ja,..
Det är ju klart att du är, varför skulle du annars vara här?
Detta är ju ändå kockskolan.
- Jag är Nigel. - Amanda.
Vi är egentligen bara en kabelshow.
Men på ett sätt, är det friare än att behöva utspisa massorna.
Vem har du tränat med?
- Det var fru. Roberstein. - På vilken skola?
Franklin High. En fantastisk hem-ekonomiklass.
Mesdames et messieurs.
Ni är säkert förtjusta över att ha fått äran att ha blivit antagna
till en av de mest ansedda kockskolorna i världen.
- Ni är sen, monsieur. - Jag ber om ursäkt.
Är det vad ni säger till kunderna när ni har förstört deras måItid
för att ni missade den väsentliga första utbildningen
till den rätt som jag ska lära er att bereda?
Jag välkomnar er med öppet hjärta.
Under nästföljande två dagar, så ska vi leva och lära som en familj.
Bli ett med livets,.. ingredientser. Så,..
bon appetite, och låt oss laga mat!
-Jag träffade en trevlig kille idag. -Det finns inga trevliga killar, Amanda.
De får dig bara att tro det, så att det kan få vad de vill.
Det finns mycket som män är bra för.
Ja det vet väl du, du gör det ju med en ny var femte minut.
- Kunde vi sluta att gräla? - Amanda, hör på, män är idioter.
Fortsätter du vara så snäll å go', så kommer de att utnyttja dig.
Jag tror att det är dags att hitta någon som kan utnyttja mig.
Detta är ytan som Chandler ringade in på ritningen.
- Det är förbjudet område. - Ja, du kan väl stanna och hålla vakt?
Hur mycket det än grämer mig, så kanske Stewey behövs för mer Burba.
Hörru, Sydney, tack för att du tog mig med dig.
Detta är ingen dejt, Stewey. Det måste finnas något här.
- Åh, hej. - Åh, hej där själv.
- Det var en fin dräkt. - Det var en fin accent.
Kläder ser otroliga ut när man,..
Jag tror att de skulle se bättre ut på dig.
J- jag har alltid själv tyckt att kläder varit överskattade.
Jag menar, att jag bär dem,.. ju såklart då och då.
Lite av ett nödvändigt ont, om du förstår vad jag menar,
- om du inte är, ehm,.. - Till sängs med någon?
E,.. exakt, det vore en utmärkt tidpunkt att inte bära kläder på.
Det och att bada, antar jag.
Det finns ett träpanel klätt bibliotek där nere.
Möt mig där om femton minuter.
Ha. Jag kan visst än.
- Stewey, titta. Burba? - Ja, visst är det burba.
- Arv är nyckeln till sanningen. - Nya kläder?
Jag skulle gärna vilja gå till biblioteket med dig, men,.. ooh!
Jag måste nog stanna här.
Nigel, vad är det?
- Gaser. - All den där franska maten.
Låt oss gå igenom de la Croix's anteckningsbok en gång till.
Är det säkert det är översättningen på inskriptionen på kammarväggen?
Javisst. "Arvet är nyckeln till sanningen", utan tvekan.
Nigel, någon har varit på professor Chandlers papper.
Någon annan är efter bägaren.
Låt oss laga mat! Låt oss laga mat!
- Hej, Nigel. - Nigel! Min polare,..
Vi ska börja med en enkel menu.
Vi börjar med sauterad ostronsvamp, i mördegsnäste,..
garnerade med sniglar och serverade med en tomat-basilikasmörsås.
Detta efterföljs av rostat sötbröd,
ackompanjerat av strimlade Belgiska endiver i en tryffelgräddsås.
Och sedan till dessert, en enkel mandelbiskvi mocka-smörkrämstårta.
Orora er inte, det kommer att bli mer utmanande.
Han brukar vilja ta det lugnt med oss den första dagen.
Okej, låt oss komma igång.
Vag förstår inte varför vi ska städa upp alltihop.
Kanske för att du gjorde en smiley av dina pilgrimsmusslor.
Jag försökte vara kreativ, okej?
Det var inte jag som hällde ett halvt kilo salt i soppan.
Det misstaget kunde vem som helst ha gjort.
Jag trodde det stod en påse, och inte en nypa,.. ingen är perfekt.
Visst, det hör man hela tiden. Tillsätt en påse salt.
Jag har grunnat på inskriptionen från våggen igår kväll.
Ta en titt på den här. Den är från Chandlers saker.
Det är de la Croix familjevapen.
- Och? - Inskriptionen löd,
- Arvet är nyckeln till sanningen. - Ja.
Och, minns du den där fördjupningen ovanför den?
Jadå, i form av ett kors.
- Precis i samma form som detta. - Och vad betyder det då?
Jag tror att korset är nyckeln till att öppna dörren där bägaren finns.
Ska vi passa in det här i fördjupningen i väggen?
Nej, vi ska hitta det riktiga familjevapnet,
med ett kors precis i samma storlek som fördjupningen.
Jag tror att du har något, Syd.
Okej, kan ni två göra klart här, så träffas vi om en stund.
- Kom nu. - Ska vi bara lämna det så?
Kom igen, vi är relikjägare, och inte diskare.
Sydney Fox börjar att närma sig bägaren.
Vår agent får stanna med dem tills de hittar den.
Och sedan, vidtar vi nödvändiga åtgärder för att ta den ifrån dem.
Köksmästaren. Emeril. Jag gillar den showen. Bam!
Hörru, jag har en fråga angående french cruisine.
Ja?
Pommes frites. Vilken strimling tycker ni är den bästa?
Den veckade eller skosnören?
Det är ett kulinariskt mysterium för mig. Låt oss laga mat! Haha!
Johnny..! Johnny, du,.. du skrämde mig.
- En kram? - Ingen kram.
Ingen kram,.. Jag, måste verkligen kila, Johnny.
De la Croix.
Hej.
Vi får inte vara i rummen på den här våningen.
Ja, men jag letade bara efter en toalett.
- Gjorde du? - Ja, just det.
Säkert.
Har du inga persikor att lägga in, Marilyn?
Här måste det vara.
Sanningsbägaren står skrivet över alltihop.
- Den är magnifik. - Ja.
Jag får titta på den. Det kanske finns någon inskription på den.
Frågan är, har den verkligen kraften att tvinga människor att tala sanning?
Vem vet? Men en sak som jag vet alldeles säkert är att,..
jag älskar dig, Sydney.
Så,.. Stewey, vem är efter dig? Vem försöker att döda dig?
Jag skulle ha gift mig med en Afrikansk Prinsessa,
men lämnade henne vid altaret. Därför försöker de att döda mig.
Och nu när de tror du hjälper mig, kommer de försöka döda dig också.
Toppen.
Du, Syd, jag älskar dig verkligen. Vi skulle passa bra tillsammans.
Jag vet att jag varken är den smartaste eller stiligaste killen,
- men säg gärna emot mig. - Angående vadå?
Alltså, jag är en idiot, den allra största i hela världen.
Den gången i Berlin med dominan och den grillade kycklingen,
men jag var full. Jag hade rökat den roliga tobaken...!
Det räcker med sanning för idag!
- Shh,.. hörde ni det där? - Låt oss komma härifrån.
Vi borde kunna få en taxi vid marknaden.
- Vad är klockan? - Klockan är ett.
Nej, det är hon inte, hon är kvart över tre.
Jag skulle bara kolla om jag fortfarande kunde Ijuga.
Det finns ingen bägare stor nog för att hindra dig att Ijuga, Stewey.
Den där synen gillar jag inte.
- Inte jag heller. - Spring!
Finn dem. Stoppa dem.
Jag måste ha bägaren. Så finn dem, vad som än krävs.
- De är inte efter Stewey. - Vår vanliga tur.
Vi får dela på oss, hitta Stewey och sticka härifrån.
Du har orsakat nog med problem. Bägaren.
- Jag har den inte. - Jag tror dig inte.
Om jag hade haft den, så skulle jag inte kunnat Ijuga, eller hur?
Bra jobbat, Nigel.
Jag gömde bägaren i en korg med sallad. Den är inte här längre.
Vi måste leta upp den.
- Sallad. - Endiver.
Nej!
Vart ska den bilen åka?
- Em,.. I'ecole lagrange. - Tillbaka till kockskolan?
Bägaren är tillbaka på skolan. Leta upp den.
Vad tror du hände med Stewey?
Nog inget kul, men han kan vanligtvis ta hand om sig själv.
- Och vart är ni på väg? - Ehm,.. till examensmiddagen.
Ni missade alla såslektionerna. Det blir ingen examen för er.
- Och ingen middag. - Inte?
Du missade också såsen. Ingen examen, ingen middag.
Men,.. förlåt oss, ers storhet, vi ville komma till såslektionerna, absolut.
Men vi fann era inspirerande läror så uppskattande,
att vi kände oss tvingade att springa ned till marknadsplatsen
för att finna en gåva till er.
Försäljaren jag tog dessa ifrån, köpte de här från, sa
att de var mycket fina. Faktiskt, så behöll jag dem nästan själva.
Tryffel,.. andra klassens. Men jag accepterar er ursäkt.
Åh, tack, tack så mycket. Mycket njutning.
Vad hände med snubbarna som följde efter dig?
Jag fick gå med på ett avtal, ett väldigt kostsamt sådant.
En av de andra eleverna måste måste vara en av dem,
hur skulle de annars kunna veta att vi hade bägaren på marknaden?
Ja, men vem?
Jag tror att det är det där rövslickande helgonet.
Jag kan lukta en lögnare, tjuv och bedragare på en mils avstånd.
Jag luktar en på en halvmeter. När badade du sist, Stewey?
Vem det än var, så måste vi komma åt korgen innan de gör det.
Vi delar på oss igen. Vi träffas i matsalen.
- Badrummet är den vägen, Stewey. - Det finns ju 50 stycken!
Nu är det dags att sluta springa rundor. Döda dem.
Korgen är där, men bägaren är borta.
Vemsomhelst kan ha tagit den, Sydney, och vi kan inte veta vart.
Ni är tidiga.
De la Croix måste ha tillverkat många för att skydda den äkta.
Hur hade du tänkt dig att urskilja den riktiga från förfalskningarna?
Den som har den riktiga är tvungen att säga sanningen.
Åh nej, vänta nu lite, jag tänker inte genomgå det en gång till.
Asseyez-vous.
Vet du vad, Sydney,..
du kunde lagt dig naken på bordet nu, och jag hade bara gått härifrån.
- Stewey..! - Nu vet vi att det inte är denna.
Stewey, du är en av de mest bildade och intelligenta professorer jag mött
och ser upp till dig med yttersta respekt. Det är nog inte den här.
Det är bra att du försöker ändra dig efter att ha betalt din skuld.
Ja, men, det är inte riktigt sant, kompis.
Det finns fyra lik ute på min bakgård som ingen vet om.
Får snuten reda på det, så åker jag in igen på livstid.
Okej, nu håller vi ögonen på bägaren. Tappa inte bort den igen.
Och sedan är det alla bankrånen som de inte fick dit mig för.
Man borde bara gå in och peppra stället med ett maskingevär.
Lugna ned er, sluta med det här omedelbart,.. skärpning nu.
Låt oss visa lite anständighet här nu. Vi utfärdar en skåI.
Vadå, är han knäpp? Det finns ju ingenting i här.
Måste vara symboliskt.
Ni är, utan tvekan, den mest patetiska grupp jag nånsin haft.
Vilket är varför jag inte överbelastar er.
- Den där är det. - Den där är det.
Bara se på er, ni tre. Eller skulle jag säga ni sex?
Enda skälet till att män besökte er restaurang vore "melonspecialen".
Jag tänker ta bägaren. Whoops.
Åh,.. herregud.
Och du, din tatuerade apa, här är ett tips,..
spara dina utlägg för matlagningsolja,..
vrid istället ditt hår över stekpannan innan du lagar mat.
- Bort med tassarna! - Låt oss bara göra det.
Kom hit här och säg om det. Din store fete,..
- Ursäkta mig,.. Aj! - Var är bägaren?
Kom hit. Ta tillbaka det där.
- Var är Amanda? - Vart tog hon vägen?
Amanda. Hon måste ha tagit den.
Whoops, akta mitt huvud, jag kommer ut.
En kram?
- Aj. - Äckel.
Tack, Nigel, jag hade aldrig klarat det utan dig.
Det måste vara sanning.
Lördag? Jag beklagar, Richard, men jag kan inte.
Min svåger kommer till stan över helgen och jag måste guida honom.
Tisdag? Går inte, jag har frivilligarbete på barnsjukhuset.
Faktiskt, så frivilligarbetar jag inte överhuvudtaget.
Jag gillar ju inte ens barn. Välgörenhet är rena skämtet.
Och faktiskt, enda skälet till att jag låter dig hänga på är så
du kan fortsätta med att göra hälften av mina engelskauppgifter till mig.
Du har lika stor chans på mig som att Pamela Anderson drunknar.
- Hej, Claudia. - Em, ni två borde gå nu.
- Mår du riktigt bra? - Nej.
Det värsta i världen som kan hända med mig, det händer.
- Vad då? - Jag är ärlig.
Sorterade du uppsatserna från Sydneys torsdagslektion som hon bad dig om?
Självklart inte. Jag bara satte dem slumpmässigt i några pärmar
och staplade dem prydligt så att det såg ut som om jag gjorde det.
Man kan vara två spelare i det här spelet.
Undervisade du Sydneys onsdags- introduktionsklass till klockan fyra?
Ja. Nej! Jag menar, nej, okej? Nej.
Sydney, kanske skulle vi gå till kontoret nu.
Nej, det tror jag inte. Jag har några frågor till er båda.
- Lunch? - Javisst. Nu? Vart vill du gå?
- Jag bryr mig inte. - Jo, det gör du.
Ja, du har rätt. Jag hatar de degiga sandwicharna som du alltid beställer.
- Men du sa att du gillade dem. - Jag ljög.
Översättning: Dream_Theater.